I ett avlägset hörn av Sydostasien-
-hittar vi koralltriangeln.
Här finns världens artrikaste korallrev.
De här undervattensstäderna är fullproppade av liv.
Precis som i alla välbefolkade städer konkurrerar man om utrymme...
...mat...
...och nån att para sig med.
Men revet är även fullt av möjligheter.
En sepialiknande bläckfisk.
Den är expert på att jaga krabbor.
Men en stor krabba är ett farligt byte.
Den har kraftiga klor.
Den här bläckfisken har dock en speciell talang.
Huden innehåller miljoner pigmentceller-
- som gör att den kan skifta mellan olika färger och mönster.
Det verkar hypnotisera krabban.
Den här bläckfisken är smart, men en haj är större.
Den äter bläckfisk.
Det är dags att försvinna.
Nu kan jakten fortsätta.
Bytet är nytt, men hypnostekniken är densamma.
De som lyckas etablera sig i de här livliga undervattensstäderna-
-blir rikligt belönade.
KORALLREV
Korallrev består av kalksten-
- och bildas i tropikernas varma, klara vatten.
Reven utgör mindre än en tiondels procent av havsbotten.
Men här bor en fjärdedel av alla havsarter vi känner till.
De är komplexa och extremt varierade strukturer.
Här finns alla sorters hem för dess invånare.
Här finns takvåningar och små lyor i gränderna.
I Stora barriärrevet utanför Australien-
-jagar en havsabborre småfisk.
Men hur äter man här-
-när man är för stor för springorna?
Dessutom har havsabborren en rival.
Den är intelligent...
...och äter samma byten.
Bläckfisken.
Den kommer åt i trånga springor.
Trots det kommer bytena ofta undan.
Tänk om de kunde samarbeta.
Havsabborren bleknar...
...och försöker få bläckfiskens uppmärksamhet.
Den lutar huvudet neråt.
Den signalerar till bläckfisken-
-och visar var bytet gömmer sig.
Bläckfisken sträcker in en arm.
Fisken flyr...
...och simmar rakt in i havsabborrens gap.
Ibland får bläckfisken bytet-
-och ibland får havsabborren bytet.
Två väldigt olika arter har upptäckt att samarbete-
-kan vara lönsamt i "Revstaden".
Utan samarbete skulle det inte finnas nåt liv i reven.
Korallerna är beroende av ett samarbete.
Men det är ett mer intimt samarbete.
Bland korallerna bor en anemonliknade djurart: polyper.
Vissa är lika små som sandkorn.
Inuti varje polyp-
- hittar man små växtartade celler som man inte kan se med blotta ögat.
På dagen frodas de i solljuset-
- och polyperna får 90 % av sin föda tack vare de växtartade cellerna.
När det blir mörkt äter polyperna-
- genom att fånga partiklar som driver förbi med sina tentakler.
Polyperna hämtar även kalciumkarbonat från havsvattnet-
- och använder det för att bygga stenhus till sig själva.
Korallkolonierna kan växa i århundraden, kanske årtusenden.
De kan bygga strukturer som är lika stora som hus.
Den största korallstaden är Stora barriärrevet.
Revet är 230 mil långt och ligger utanför nordöstra Australien.
Det pågår en ständig aktivitet i alla korallrev.
I gryningen börjar dagskiftet.
Det inleds med en undervattenssång-
- som sjungs av fiskar, räkor och revets övriga invånare.
Alla invånare i staden har en uppgift.
Asätare, som sjögurkan, återvinner andras avfall.
De här papegojfiskarna tuggar i sig korallbitar-
-för att komma åt innehållet.
Sen avsöndras resterna som sand.
Gröna havssköldpaddor utanför Borneo-
- besöker regelbundet en viss del av revet.
Den här lilla honan är uppe tidigt och ligger steget före de andra.
Sköldpaddor simmar långt för att komma till den här delen av revet.
Det är hit de är på väg. Till Turtle Rock.
De har besökt den här klippan i flera generationer och urholkat ovansidan.
Här bor slemfiskar och kirurgfiskar.
De tvättar besökarna och äter upp alger, parasiter och död hud.
Fler kunder är på väg.
Det bildas en kö.
De stora hanarna tränger sig fram.
Och den mindre honan tvingas bort.
Hon tar en simtur...
...medan de andra kivas.
Sen smyger hon tillbaka.
Städarna får ett nyttigt mål mat-
- och deras kunder blir av med parasiter och andra snyltgäster.
Man tror att de här rengöringsbehandlingarna-
-dessutom är avslappnande.
Marken i Mellanöstern är så varm och torr-
-att det nästan är helt dött här.
Men i Röda havet frodas korallreven.
Vattnet vid kusten är nästan lika rikt på liv som regnskogarna.
Vissa djur kommer till reven bara för att vila upp sig.
En familj flasknosdelfiner vilar vid revet-
-efter att ha jagat på natten.
De vuxna och deras små ungar sover...
...medan de äldre ungarna utforskar området.
De verkar hitta på lekar.
Vi kan kalla den här "fånga korallen".
Reglerna är otydliga.
De plockar upp olika korallbitar...
...och släpper dem.
Vissa sjunker snabbt.
Andra sjunker långsamt.
Sättet vissa sjunker på verkar roa alla.
Bara de framgångsrikaste invånarna här kan kosta på sig att leka lekar.
Men det kan löna sig att leka.
Delfinerna tränar sin koordination och rörlighet-
- som behövs när de jagar i det öppna havet.
Varje rev har en tydlig gräns.
En stadsmur.
På andra sidan stupar det rakt ner.
De här vallarna skyddar staden mot havsvågorna.
Men två gånger om dagen täcks muren av tidvattnet.
Utanför Bahamas skapar vattnet ett märkligt fenomen.
Sjömän brukade berätta om ett stort sjömonster-
- som låg och lurade i revet och drog ner dem mot sin undergång.
I dag vet vi att det är en strömvirvel-
- som skapas när tidvattnet spolas in över de djupa korallgrottorna.
Strömmarna för med sig mikroskopisk föda till revet från det öppna havet.
Tidvattnet i Maldiverna-
- för med sig så mycket plankton till en viss lagun...
...att hundratals stora havsdjur lockas dit.
Mantor.
De har en vingbredd på tre meter.
De öppnar sina stora gap helt...
...och slukar all plankton.
Mantorna skapar en egen strömvirvel som samlar ihop födan ännu mer.
Det här beteendet har kallats "mantacyklonen".
Sen vänder tidvattnet-
-och födan fylls inte på mer.
Då lämnar mantorna lagunen.
Livet på den skyddade delen av revet är lugnt och fridfullt.
I de här förorterna kan djuren fly från det livliga stadslivet...
...utan att behöva trängas.
Men det finns ingenstans att gömma sig här.
Det gör det till en farlig plats på natten.
Nattliga rovdjur, som den här drakfisken-
-patrullerar längs med revets kant.
Jägaren blir bytet.
Ringmasken Eunice aphroditois.
Det är en stor köttätande mask med sylvassa käftar.
Släktet går att spåra 400 miljoner år tillbaka.
Den är en meter lång.
Den känner av lukter...
...och rörelser.
Det är gryning, och ljuset gör revet till en säkrare plats.
Havsrudor letar efter föda.
Masken är kanske inte mätt...
...men dagsljuset har vänt oddsen mot den.
Havsrudorna kan se masken nu.
I stället för att fly blåser de bort sanden som gömmer masken.
Det gör att den inte kan överrumpla sina byten.
Genom att visa var masken gömmer sig kan de äta i säkerhet.
Men man får inte glömma...
...att det finns en mask i faggorna.
I det här platta sandlandskapet finns det säkra ställen för vissa djur.
En clownfiskfamilj har hittat det perfekta hemmet.
Den här havsanemonens tentakler är giftiga.
Men clownfiskarna är immuna.
De kan alltså söka skydd här.
I gengäld ser de till att hålla det städat i havsanemonen.
Precis som i alla clownfiskfamiljer bestämmer en stor hona.
Det vita ansiktet visar att det är hon som är boss.
Hanen måste göra rätt för sig-
- så han kämpar flitigt för att hålla hemmet rent från skräp.
Hans svåraste uppgift är att hitta en säker plats där bossen kan lägga ägg.
Men här finns det ingen hård yta där honan kan lägga äggen.
En snäcka kanske löser problemet.
Om han bara kan flytta den till havsanemonen där den är skyddad.
För tung.
Och den vill inte samarbeta.
En eremitkräfta.
Men två gånger om dagen drar tidvattnet fram genom havsanemonen-
-och för med sig nya möjligheter.
En gammal plastflaska.
Duger den?
För lätt.
Ett kokosnötskal.
Det passar perfekt men ligger långt bort.
Och han kan inte flytta det själv.
Därför samarbetar paret.
De rättar till tentaklerna för att göra plats.
Sen puttar de in skalet.
Honan lägger sina ägg. Äntligen har hon en säker plats för dem.
Han har bevisat sig vara en värdig pappa och befruktar äggen.
Nu tar han noggrant hand om äggen.
Han håller dem rena tills de kläcks om tio dagar.
I reven anstränger man sig för att avkomman ska få en bra start.
Speciellt i världens mest avlägsna rev.
Franska Polynesien ligger i hjärtat av södra Stilla havet.
Vissa rev här är så isolerade att de är i stort sett oförstörda.
Den här havsabborren har överlevt storstadslivet och blivit vuxen.
Nu är det dags att fortplanta sig.
För att hitta en partner måste han simma till revets farligaste del.
Stupet.
Vattnet här patrulleras av gråa revhajar.
Hundratals.
De verkar vila sig.
För tillfället.
Tusentals havsabborrar har samlats vid havsbotten.
Honorna är fulla av ägg.
Men för att få fortplanta sig måste han ta sig förbi de andra hanarna.
Och alla är fokuserade på samma sak.
De tränger sig fram för att komma nära honorna.
Den här hanen har fått den bästa platsen-
- men honan släpper inte äggen förrän förhållandena är perfekta.
Nu börjar hajarna närma sig.
De känner att rätt tillfälle börjar närma sig.
Tidvattnet börjar vända.
Det kan vara rätt tillfälle att lägga äggen.
Plötsligt skyndar honorna mot ytan och släpper äggen efter sig.
Hanarna följer efter dem och släpper sin mjölke.
Havsabborrarna offrar sina liv för det här.
Det är nu eller aldrig.
Nu är äggen befruktade och sveps iväg-
- bort från alla hungriga djur vid revet.
De flesta av de miljardtals ägg som grumlar havet äts upp.
Men några få, en liten men avgörande minoritet-
- kommer att hitta ett nytt rev att bo i.
Men dagens korallrev står inför ett nytt hot.
Haven värms upp.
En temperaturhöjning på 1-2 grader i bara några veckor-
- räcker för att korallpolyperna ska kasta ut sina växtartade celler.
När det sker tappar korallerna både sin färg och sin föda.
Om temperaturen håller i sig-
-dör troligen de blekta korallerna.
Man tror att hälften av alla korallrev har blekts de senaste åren.
Sen 2016-
- har två tredjedelar av korallerna i Stora barriärrevet påverkats.
De här undervattensstäderna brukade vara välbefolkade.
Nu förvandlas de till kala ruiner.
Och många av invånarna här blir hemlösa.
Vissa forskare tror att det vid nästa sekelskifte...
...kan vara slut med såna här korallstäder.
Finns det nån framtid för de här dyrbara havsskatterna?
Det beror på hur snabbt de värms upp-
-och hur varma haven blir.
Det finns en strimma av hopp eftersom koraller återbildas.
En speciell natt varje år-
- gör fullmånen så att nåt fantastiskt händer.
Korallerna fortplantar sig.
Vid ett otroligt, synkroniserat tillfälle fortplantar sig reven.
Miljarder befruktade ägg driver runt.
De förs fram av havsströmmarna.
Inte bara korallerna fortplantar sig.
Det gör även många av revets invånare.
En enorm mängd arter sprider sina avkommor-
- som sen bosätter sig på en ledig plats-
- och bildar de komplexa samhällen som brukar finnas i korallreven.
Vi vet inte hur havens framtid ser ut.
Men korallrev kan återbildas.
Så länge några rev överlever...
...finns det hopp.
PÅ DJUPET
Franska Polynesien.
Det ligger över 600 mil från närmaste större landmassa.
Området är skyddat. Här bor havs- abborren Epinephelus polyphekadion.
Vi är äntligen framme. Det har tagit några dagar.
Jag får inte berätta var vi är.
De bad oss att inte säga exakt var vi är, eftersom området är skyddat.
Det blir inte lätt för teamet att filma.
De här havsabborrarna fortplantar sig bara en gång om året i en timme.
Teamet får hjälp av biologen Yvonne Sadovy-
- som har studerat fiskars fortplantning i över 30 år.
Här har beteendet sett likadant ut i tusentals år.
Det är nog den enda platsen i världen jag känner till-
- där de här havsabborrarna samlas i så stora antal.
Jag hoppas verkligen att de är där. Annars har vi kommit hit i onödan.
Vi måste ha bra tajmning. Tror du att vi lyckas?
Ja, havsabborrarna kommer att vara här.
De kommer hit när det är fullmåne.
De blir inte besvikna.
Denis har filmat havsabborrar här i 15 år och vet hur de beter sig.
Det finns tusentals här. Det är svårt att säga hur många.
Det kommer fler. De kommer från lagunen och samlas i kanalen.
Havsabborrarna är inte de enda som samlas här.
Ingen annanstans i världen samlas lika många gråa revhajar.
Så här ska ett oförstört rev se ut. Det finns massor av rovdjur.
Havsabborrarna är samlade. Nu måste man förutspå när de fortplantar sig.
Yvonne tittar på dagens bilder för att bedöma om det sker snart.
Här uppvaktar hanen en hona.
Man kan se de här detaljerna när man tittar på videon i efterhand.
- Tror du att det sker i morgon? - I morgon eller i övermorgon.
Det sker snart.
De har bara sex dykare, så teamet kan inte ha nån i vattnet hela tiden.
De tror att det är bäst att dyka när fullmånen får tidvattnet att vända-
- vilket man tror påverkar fiskarnas fortplantning.
Men i år sker den största tidvattenförändringen på natten.
Vi ska genomföra vårt första nattdyk.
Vi såg hajar här på dagen, men vi vet inte hur de beter sig på natten.
- Är du nervös? - Vi måste tänka på strömmen.
Den blir svårhanterad när vi har tunga hajdräkter.
Revhajar jagar på natten, så dykarna har på sig ringbrynjor och hjälmar.
Ett, två, tre, fyra.
Dykare, hör ni mig?
Jag hör dig. Vi har hittat havsabborrarna.
Jag hör dig klart och tydligt.
Fiskarna fortplantar sig inte än, men mörkret påverkar hajarnas beteende.
De jagar.
De har elektroreceptorer-
- så hajarna känner av elektriska förändringar från kamerorna.
Strömmen blir nu starkare, så det är illa om de tappar kontakten med ytan.
Vi vet inte vad som händer där nere. Vi hör bara radiobrus.
Vi har tappat kontakten.
De har inte sett några fiskar fortplanta sig och avbryter.
Det var många hajar. Det var jobbigt att simma. Jag vet inte varför.
Det kanske berodde på strömmen, men det var svårt.
Fiskarna rör sig inte alls på natten.
De ligger bara stilla och gömmer sig bland korallerna.
Teamet tänker spara på energin tills nästa tidvattenförändring.
I gryningen förbereder de sig i hopp om att fortplantningen snart sker.
Dåliga nyheter.
Men efter bara 20 minuter återvänder dykarna med väldigt dåliga nyheter.
- De är borta. - Är alla borta?
Vi missade det. De kanske fortplantade sig under natten.
Herregud. Jag vet inte.
Teamet var för sent ute.
Vi missade troligen fortplantningen med ett par timmar.
De var kanske tvungna att göra det tidigare av nån anledning.
Året efter återvänder Yvonne till Franska Polynesien-
-för studera havsabborren närmare.
I år är det Laurent Ballesta och hans team som tar sig an utmaningen.
De har fler dykare och en ny taktik.
Laurent ska hålla koll i vattnet hela tiden.
Det logiska är att dyka ner i 24 timmar-
- och lära sig djurens beteende ordentligt.
I år, efter hundratals timmars ständig övervakning-
- lyckas de fånga den här otroliga händelsens avgörande ögonblick:
Havsabborrarnas fortplantning.
Det är ett privilegium att få vara med när det här händer.
Det är spännande. Det är en viktig del av djurens biologi.
Det är underbart att få fånga det här ögonblicket.
Jag har aldrig varit lika uppslukad av nåt-
- som jag var under det här 24-timmarsdyket. Det tog på energin.
Tack vare båda teamens insats och Yvonnes forskning under flera år-
- kunde vi till slut berätta havsabborrarnas otroliga historia.
I nästa avsnitt ger vi oss ut i det öppna havets vida landskap.
Vissa överlever i den här blåa vildmarken genom att vara snabba.
Andra använder en dödlig taktik.
Och vissa förlitar sig på familjens närhet.
Översättning: Sebastian Lilja www.btistudios.com